Diktet: Ola Bog
Foto: Forlaget Rødt
Ola Bog – diverse sære, frekke, spenstige, dagsaktuelle vers av han ser vi stadig på trykk, også vi som ikkje er på Facebook. Ingen andre opnar eit dikt med tittel «Fillepeller Thon» slik: «Han Olav står ikke med lua i handa./ Han peller ikke flasker han./ Andre gjør den jobben for ham. / Ølbokser og sukkervann…»
Eller hyllar skøytereferent Per Jorsett, som døydde for tre år sidan, 98 år gamal: «Verden er et stormblåst hav/ med kjempesvære bølger./ Hjulet mangler eker, nav./ Apokalypse følger.// Barndoms bølgebryter. Hjemmet./ Ennå går en tynnslitt vaier/ her fra båten til en stemme:/ ‘Det er fire etter Maier.’// Takk for orden i papira. Takk for tryggheten. Takk for alt.»
Fødd på Notodden 1955. Utdanna agronom. Bur i Oslo. Forlaget skriv: Ola Bog er ein ivrig stuntlyrikar som dei seinare åra har presentert nærast daglege politiske og ålmenne betraktningar i poetisk form.
Dette er dikt som ikkje kjem ut på noko standard forlag. Flukten fra ingenting kom på forlaget Andromeda 2011. Norge i blått hvitt og blått, med førre statsminister på omslaget, kom på Forlaget Rødt 2019: «Ja, så hvit så du aldri rasisten/ som har stemt på Siv-Erna for godt./ Og den blåfrosne kråka på kvisten./ Det er Norge i blått, hvitt og blå-ått!»
«Thorbjørn Egner oppdatert» lyder: «En ekte Lofottorsk jeg er./ Ja, jeg er født i strøket her» – og sluttar: «Hvis en til slutt skal spise meg,/ Jeg håper ikke det blir deg./ Med vennlig hilsen, i all hast –/ du blir’kke mett av mikroplast.»
Og sanneleg ei handfull sonettar. Balkeby med mursteinsblokker på Majorstua vert skildra i septemberskumring og småregn – eit fint Oslo-dikt (dei vi har så altfor få av). Som i siste line avslører seg som et blygt kjærleiksdikt.
Jan Erik Vold
Balkeby
Septemberskumringen kom ned til meg
med regnlys i små grå og grønne fly.
Det var en stille invasjon, så sky
som sorg, som barnehjerter som fikk Nei.
Og gjennom ruten så jeg regnvåt vei,
og noen under lilla paraply
som kom, passerte og forsvant, i ly
av mursteinsrøde vegger over seg.
Det var den siste kvelden i september.
Alt var så stille. Og de fjerne lyder
ga bare form til fraværet omkring meg.
Oktober og november og desember.
Det mørknet. Jeg var ingen stjernetyder.
Men hvis jeg tenkte, tenkte jeg på deg.
Ola Bog
Er du abonnent? Logg på her for å lese vidare.
Digital tilgang til DAG OG TID – heilt utan binding
Prøv ein månad for kr 49.
Deretter kr 199 per månad. Stopp når du vil.
Ola Bog – diverse sære, frekke, spenstige, dagsaktuelle vers av han ser vi stadig på trykk, også vi som ikkje er på Facebook. Ingen andre opnar eit dikt med tittel «Fillepeller Thon» slik: «Han Olav står ikke med lua i handa./ Han peller ikke flasker han./ Andre gjør den jobben for ham. / Ølbokser og sukkervann…»
Eller hyllar skøytereferent Per Jorsett, som døydde for tre år sidan, 98 år gamal: «Verden er et stormblåst hav/ med kjempesvære bølger./ Hjulet mangler eker, nav./ Apokalypse følger.// Barndoms bølgebryter. Hjemmet./ Ennå går en tynnslitt vaier/ her fra båten til en stemme:/ ‘Det er fire etter Maier.’// Takk for orden i papira. Takk for tryggheten. Takk for alt.»
Fødd på Notodden 1955. Utdanna agronom. Bur i Oslo. Forlaget skriv: Ola Bog er ein ivrig stuntlyrikar som dei seinare åra har presentert nærast daglege politiske og ålmenne betraktningar i poetisk form.
Dette er dikt som ikkje kjem ut på noko standard forlag. Flukten fra ingenting kom på forlaget Andromeda 2011. Norge i blått hvitt og blått, med førre statsminister på omslaget, kom på Forlaget Rødt 2019: «Ja, så hvit så du aldri rasisten/ som har stemt på Siv-Erna for godt./ Og den blåfrosne kråka på kvisten./ Det er Norge i blått, hvitt og blå-ått!»
«Thorbjørn Egner oppdatert» lyder: «En ekte Lofottorsk jeg er./ Ja, jeg er født i strøket her» – og sluttar: «Hvis en til slutt skal spise meg,/ Jeg håper ikke det blir deg./ Med vennlig hilsen, i all hast –/ du blir’kke mett av mikroplast.»
Og sanneleg ei handfull sonettar. Balkeby med mursteinsblokker på Majorstua vert skildra i septemberskumring og småregn – eit fint Oslo-dikt (dei vi har så altfor få av). Som i siste line avslører seg som et blygt kjærleiksdikt.
Jan Erik Vold
Balkeby
Septemberskumringen kom ned til meg
med regnlys i små grå og grønne fly.
Det var en stille invasjon, så sky
som sorg, som barnehjerter som fikk Nei.
Og gjennom ruten så jeg regnvåt vei,
og noen under lilla paraply
som kom, passerte og forsvant, i ly
av mursteinsrøde vegger over seg.
Det var den siste kvelden i september.
Alt var så stille. Og de fjerne lyder
ga bare form til fraværet omkring meg.
Oktober og november og desember.
Det mørknet. Jeg var ingen stjernetyder.
Men hvis jeg tenkte, tenkte jeg på deg.
Ola Bog
Fleire artiklar
Fekk ikkje plass til alt
– Det er ikkje vår oppgåve å drive med polemikk. Vi har levert eit fagleg arbeid, seier kommunikasjonsdirektør Ola Anders Skauby i Sokkeldirekoratet.
Hjortelusflugene er spesialiserte parasittar som føder levande ungar og lever heile det vaksne livet nede i pelsen til elg, hjort og rådyr.
Foto via Wikimedia Commons
Svermingstid for hjortelusfluga
Göran Fristorp døydde 3. september. Han vart 76 år gammal.
Foto: Sara Johannessen Meek / NTB
Göran Fristorp (1948–2024)
Det kjem an på storleiken, men det er ein fordel å sleppe å trene inni bilen.
Bene Riobó / Wikimedia commons
I form med bilen
Michael Keaton er attende i den ikoniske rolla som Beetlejuice.
Foto: Warner Bros. Discovery
Beetlejuice Beetlejuice: Nesten dødsfestleg
Sjølv om det er eit gledeleg gjensyn, saknar eg snerten.