Vi må se begge parters bidrag
Les også
President Putin under eit møte i Tsjeljabinsk i 2024. Ukraina-krigen kan ikkje forklarast med presidenten i Russland, meiner Jon Lund Hansen.
Foto: Ramil Sitdikov / AP / NTB
«Russland er truet av Vesten. Neppe av en eksplisitt og direkte militær intervensjon. Men USA og Vestens verktøykasse er innholdsrik.»
Les også
Har Russland vore utsett for aggresjon?
Les også
President Putin under eit møte i Tsjeljabinsk i 2024. Ukraina-krigen kan ikkje forklarast med presidenten i Russland, meiner Jon Lund Hansen.
Foto: Ramil Sitdikov / AP / NTB
«Russland er truet av Vesten. Neppe av en eksplisitt og direkte militær intervensjon. Men USA og Vestens verktøykasse er innholdsrik.»
Les også
Har Russland vore utsett for aggresjon?
Ønskjer du å delta i debatten? Då kan du sende innlegget ditt til ordskifte@dagogtid.no
Krigen i Ukraina
I et innlegg 10. mai ba jeg Halvor Tjønn dokumentere sine påstander (26. april) om at Putin aldri har vist seg interessert i fred, og at russerne må stoppes i Ukraina fordi det handler om Vestens trygghet.
I sitt innlegg 16. mai unnlater Tjønn å gi et begrunnet svar. I stedet hevder han at jeg mener Ukraina har ønsket krig, og at jeg forveksler aggressoren med den som forsvarer seg – på linje med de som forsvarte Hitler i 1939(!). Hvor har han dette fra?
Videre hevder han jeg ikke har forstått at tyranner forgriper seg på stater som er for svake til å forsvare seg. (Min forståelse er at stormakter, det være seg diktaturer eller demokratier, herser med svakere stater i sine «interessesfærer» og av og til langt utenfor.) Men dette er på siden av saken.
«Tjønn er ensidig opptatt av Putins person og neglisjerer viktige historiske og samtidige situasjonsvariabler.»
Ukraina har fra tid til annen forsøkt seg med diplomati for å bremse aggresjonen, skriver Tjønn. Men det har, som jeg skrev, faktisk også russerne – før og etter februar 2022, faktisk også etter Majdan i 2013/2014. Og en viss fremgang var det jo i og med Minsk-avtalene. Russlands avtaleutkast av 17. desember 2021 til USA og Nato var et forhandlingsutspill som ble arrogant oversett. (Tjønn hevder at utkastet krevde alle Nato-medlemmer tatt inn i alliansen i 1997 eller senere kastet ut av alliansen. Hvor i utkastet står det?) Vi må se begge parters bidrag til eskaleringen frem til dagens krig, skal vi få bildet rett.
Jeg mener Tjønn gjør tre feil når han skriver om fred i Ukraina.
For det første: Feilen med å fordømme uten å gjøre forsøk på å forstå. Russland er aggressoren, skriver Tjønn. Få vil være uenige i det. Men i stedet for å stoppe der, bør vi stille spørsmålet «hvorfor»? Uten forståelse av partenes persepsjon og interesser er det vanskelig å finne gode løsninger.
For det andre: Fokuset på personen Putin. Lee Ross (1977) lanserte begrepet «den fundamentale attribusjonsfeil» – det å forstå årsakene til en hendelse kun ut fra de involverte personenes tanker og handlinger og samtidig overse situasjonens betydning for det som skjer. USAs brutte løfter til Gorbatsjov og Vestens ekspansjon i form av Nato-utvidelser og kriger mot Russland-vennlige stater som Serbia, Irak, Libya og Syria representerer en relevant kontekst.
Tjønn er ensidig opptatt av Putins person og neglisjerer viktige historiske og samtidige situasjonsvariabler.
For det tredje: Avvisningen av fredsforhandlinger. God forhandlingsteori (f.eks. Fisher, Ury & Patton 2011) tilsier at forhandlinger er å foretrekke uansett hva man måtte mene om motparten, så lenge man ikke har et absolutt overtak eller en bedre løsning (BATNA – best alternative to a negotiated agreement).
Det er bare tre mulige utganger på Ukraina-krigen: kapitulasjon fra den ene parten, en uavsluttet krig langs frontlinjen eller fremforhandlet fred. Med et stort lager av dødelige våpen vil Russland ikke kapitulere. En uavsluttet krig er for forferdelig, ukrainerne har lidd nok. En fremforhandlet (ikke ideell) fred er beste alternativ.
Og faren for eskalering til storkrig vokser for hver dag.
Jon Lund Hansen er psykolog.
Er du abonnent? Logg på her for å lese vidare.
Digital tilgang til DAG OG TID – heilt utan binding
Prøv ein månad for kr 49.
Deretter kr 199 per månad. Stopp når du vil.
Ønskjer du å delta i debatten? Då kan du sende innlegget ditt til ordskifte@dagogtid.no
Krigen i Ukraina
I et innlegg 10. mai ba jeg Halvor Tjønn dokumentere sine påstander (26. april) om at Putin aldri har vist seg interessert i fred, og at russerne må stoppes i Ukraina fordi det handler om Vestens trygghet.
I sitt innlegg 16. mai unnlater Tjønn å gi et begrunnet svar. I stedet hevder han at jeg mener Ukraina har ønsket krig, og at jeg forveksler aggressoren med den som forsvarer seg – på linje med de som forsvarte Hitler i 1939(!). Hvor har han dette fra?
Videre hevder han jeg ikke har forstått at tyranner forgriper seg på stater som er for svake til å forsvare seg. (Min forståelse er at stormakter, det være seg diktaturer eller demokratier, herser med svakere stater i sine «interessesfærer» og av og til langt utenfor.) Men dette er på siden av saken.
«Tjønn er ensidig opptatt av Putins person og neglisjerer viktige historiske og samtidige situasjonsvariabler.»
Ukraina har fra tid til annen forsøkt seg med diplomati for å bremse aggresjonen, skriver Tjønn. Men det har, som jeg skrev, faktisk også russerne – før og etter februar 2022, faktisk også etter Majdan i 2013/2014. Og en viss fremgang var det jo i og med Minsk-avtalene. Russlands avtaleutkast av 17. desember 2021 til USA og Nato var et forhandlingsutspill som ble arrogant oversett. (Tjønn hevder at utkastet krevde alle Nato-medlemmer tatt inn i alliansen i 1997 eller senere kastet ut av alliansen. Hvor i utkastet står det?) Vi må se begge parters bidrag til eskaleringen frem til dagens krig, skal vi få bildet rett.
Jeg mener Tjønn gjør tre feil når han skriver om fred i Ukraina.
For det første: Feilen med å fordømme uten å gjøre forsøk på å forstå. Russland er aggressoren, skriver Tjønn. Få vil være uenige i det. Men i stedet for å stoppe der, bør vi stille spørsmålet «hvorfor»? Uten forståelse av partenes persepsjon og interesser er det vanskelig å finne gode løsninger.
For det andre: Fokuset på personen Putin. Lee Ross (1977) lanserte begrepet «den fundamentale attribusjonsfeil» – det å forstå årsakene til en hendelse kun ut fra de involverte personenes tanker og handlinger og samtidig overse situasjonens betydning for det som skjer. USAs brutte løfter til Gorbatsjov og Vestens ekspansjon i form av Nato-utvidelser og kriger mot Russland-vennlige stater som Serbia, Irak, Libya og Syria representerer en relevant kontekst.
Tjønn er ensidig opptatt av Putins person og neglisjerer viktige historiske og samtidige situasjonsvariabler.
For det tredje: Avvisningen av fredsforhandlinger. God forhandlingsteori (f.eks. Fisher, Ury & Patton 2011) tilsier at forhandlinger er å foretrekke uansett hva man måtte mene om motparten, så lenge man ikke har et absolutt overtak eller en bedre løsning (BATNA – best alternative to a negotiated agreement).
Det er bare tre mulige utganger på Ukraina-krigen: kapitulasjon fra den ene parten, en uavsluttet krig langs frontlinjen eller fremforhandlet fred. Med et stort lager av dødelige våpen vil Russland ikke kapitulere. En uavsluttet krig er for forferdelig, ukrainerne har lidd nok. En fremforhandlet (ikke ideell) fred er beste alternativ.
Og faren for eskalering til storkrig vokser for hver dag.
Jon Lund Hansen er psykolog.
Les også
President Putin under eit møte i Tsjeljabinsk i 2024. Ukraina-krigen kan ikkje forklarast med presidenten i Russland, meiner Jon Lund Hansen.
Foto: Ramil Sitdikov / AP / NTB
«Russland er truet av Vesten. Neppe av en eksplisitt og direkte militær intervensjon. Men USA og Vestens verktøykasse er innholdsrik.»
Les også
Har Russland vore utsett for aggresjon?
Fleire artiklar
Fekk ikkje plass til alt
– Det er ikkje vår oppgåve å drive med polemikk. Vi har levert eit fagleg arbeid, seier kommunikasjonsdirektør Ola Anders Skauby i Sokkeldirekoratet.
Hjortelusflugene er spesialiserte parasittar som føder levande ungar og lever heile det vaksne livet nede i pelsen til elg, hjort og rådyr.
Foto via Wikimedia Commons
Svermingstid for hjortelusfluga
Göran Fristorp døydde 3. september. Han vart 76 år gammal.
Foto: Sara Johannessen Meek / NTB
Göran Fristorp (1948–2024)
Det kjem an på storleiken, men det er ein fordel å sleppe å trene inni bilen.
Bene Riobó / Wikimedia commons
I form med bilen
Michael Keaton er attende i den ikoniske rolla som Beetlejuice.
Foto: Warner Bros. Discovery
Beetlejuice Beetlejuice: Nesten dødsfestleg
Sjølv om det er eit gledeleg gjensyn, saknar eg snerten.